Cisterciácký a premonstrátský řád

Obecné členění řeholních institucí :

Řehole církve římskokatolického latinského ritu se dělí takto:

      I.Řeholní instituce mužské
A)	Mužské řáda(ordines religiosi)
1)	rytířské řády(ordines militares, ordines equestres,Riterorden)
2)	křižovníci(crucigeri,Kreuzherren)
3)	řeholní kanovníci(canonici regulares, regulierte Chorherren)
4)	mnišské řády(monachi, Mönchsorden)
5)	žebravé řády(ordines mendicantes, Mendikanten)
6)	řeholní klerikové(clerici regulares, Regularkleriken)

B)	Mužské kongregace
C)	Mužské řeholní společnosti

     II.Řeholní instituce ženské
    
Premonstrátský řád (candidus at canonicus ordo praemonstratensis):řeholní kanovníci

Počátky řádu jsou spojovány se jménem sv. Norberta z Xanten (nar.asi 1080 ve westfálsku, kanovník na králov. dvoře., po obratu na víru vysvěcen na kněze v Kolíně n. Rýnem)
Roku 1120 se usadil v údolí Praetrum monstratum(Prémontré),(mezi Laonem a Soissons, nedaleko Coucy)
Papežské potvrzení obdržel od Honoria II. R. 1126, téhož roku se stává arcibiskupem v Magdeburku. Po Norbertovi  se stává prvním opatem Hugo de Fosses. Roku 1582 byl Norbert z Xanten kanonizován, jeho ostatky byly roku 1627 přeneseny díky iniciativě Kašpara z Questenberku do Strahovského kláštera.
Až do r.1790 sídlil nejvyšší představený řádu v Prémonstré. Za své nejlepší doby čítal stovky kanonií, nyní jich je 31(4 v Čechách).

Struktura řádu
Řád byl a je svazek samosprávných klášterů, najvyšší autorita je generální kapitula(generální opat).Jednotlivé domy(kanonie) jsou opatstvími.Vrámci států a zemí tvoří tzv.cirkarie, které podléhají vikáři generálního opata.
Kanonie si uchovávají dceřiný vztah ke klášterům, z nichž byly založeny.Zakládání klášterů a kanonií bylo zřizováno dosazením původních mnichů ze zakládajícího kláštera a následným rozšířením řad kleriků.
Další významné řádové fce: převor,podpřevor,cirkátor, provizor, cantor…
Představený kleriků je magister clericorum.

Činnost řádu
Zpočátku řád směřoval k poměrně asketickému životu, snaha o obrodu lidské duše, návrat k původnímu smyslu křesťanství. Snaha o naprostou materiální chudobu a o zlepšení lidské duše a křesťanských ctností.Postupem času se hlavním posláním stává slavnostní bohoslužba, mariánská úcta, kajícný život a apoštolát ve formě farní duchovní správy. To znamená, že se snaží především o rozjímání a nalezení kvalit v každém člověku. Nikoli ovšem samostatně(jako Jizuité), nýbrž ve společenství.
Poprvé  zmínili myšlenku spojení laiků mimo klášter s duchovním životem bratří a sester.
Řád vynikal i v oblasti hospodářské a kolonizační, byl nositelem nových zamědělských technik.

Rizšíření: Francie,Belgie, Bavorsko,Sasko, Holandsko, Skotsko, Švýcarsko, Lotrinsko, Itálie, Uhry, Španělsko, Řecko, Palestina

U nás
Olomoucký biskup Zdík vymohl r.1143 návštěvu bří. Ze Steinfeldu…
1143-Sion(Strahov),1145-Litomyšl, 1149 Želiv…

řehole: sv. Augustina
znak: modrý štít posetý zlatými či stříbrnými liliemi, dvě zkřížené pastýřské hole (opatské berle)
řeholní oděv: bílý hábit se škapulířem a s cingulem, bílý biret.Chórové oblečení-bílá mozeta s malou kapucí
heslo:“Ad omne bonum opus parati“ (Připraveni ke každému dobrému dílu)

Cisterciácký řád (ordo cisterciensis): mnišské řády

Řád  vznikl reformním úsilím benediktinských mnichů z kláštera v Molesme, kteří odešli roku 1098 do pustiny v Citeaux(Cistercium) u Dijinu.(la Chartreuse). Reformu dovršil Bernard z Clairvaux po vstupu do kláštera r. 1113. Co se týče reformy, tak se týkala hlavně kritiky zaběhnutého, nicméně zkostnatělého clunyjského hnutí. Cisterciáci hlásali stejně jako premonstráti odloučení od světa, návrat k nitru a rozjímání o bohu. Dá se říci, že některé jejich požadavky byly až extrémní, život v pustině, až asketický způsob života. Snaha dovést až do extrémů heslo benediktinů ,ze kterých vzešli,“ora et labora“.
Řád schválil papež Kalixt II. Roku 1119.

Struktura řádu: Všechny nově zakládané kláštery a konventy byly přímo podřízeny mateřskmu klášteru v Citeaux. Současně bylo Citeaux sídlem generálního opata a místem konání generálních kapitul za přítomnosti opatů všech klášterů. Kapitula se konala jedenkrát ročně.

Poslání řádu : vystihují je statuta opatů Albericha( nové stanovy řádu, nový oděv), Štěpána a sv. Bernarda.
Pravidla byla schválena papežem Paschalem II.r.1100.
Naprosté odmítání  světského života, naprostá oddanost ve službě církvi, dobrovolná chudoba,poslušnost, manuální práce, později duchovní správa na farnostech.
Ve starším období:kultivace nově osidlovaných území, nové zemědělské metody, střediska kultury, umění a vzdělanosti.Průkopníci nového architektonického stylu.

Heslo:cistercium mater nostra,(ora et labora)
Řehole:benediktínská
Znak: modrý štít, zlaté lilie, modrozlatý kosmo dělěný štítek s červeným lemem
Oděv:bílý hábit s černým škapulířem a černým cingulem, šedé prosté nebarvené sukno)

Řeholní oděv  (terminologie)

hábit: kutna, široká ke kotníkům sahající tunika
škapulíř: pruh látky splývající vpředu i vzadu, s otvorem pro hlavu
cingulum: pás, nebo šňůra sloužící k převázání hábitu
mozeta: krátká chórová pláštěnka, zapíná se na knoflíky, vzadu kapuce
biret: pokrývka hlavy čtverhranné formy se třemi, či čtyři diagonálními žebry

 literatura:
J i r á s k o, L.: Církevní řády a kongregace v zemích českých, Praha 1991
Čeští benediktini: Řehole sv. Benedikta, Praha1993
K a d l e c, J.: Přehled  českých církevních dějin I., Praha 1991
Ch a r v á t o v á, K.:Řád cisterciáků v českých zemích, 1994
Zbraslavská kronika

Webové stránky:
www.zeliv/premonstrati/augrehole.cz