Vypracované okruhy zkušebních otázek z předmětu

"právní normy v muzejnictví"

Obecná část

Úvod

Právní předpisy:

Ústavní zákon č. 1/1993 Sb., Ústava České republiky.

Usnesení č. 2/1993 Sb. předsednictva ČNR, kterým byla vyhlášena Listina základních práv a svobod jako součást ústavního pořádku České republiky.

( Zákon č. 54/1959 Sb., o muzeích a galeriích ) – znění platné do 12. 5. 2000

Zákon č. 122/2000 Sb., o ochraně sbírek muzejní povahy a o změně některých dalších zákonů, ve znění pozdějších předpisů.

Vyhláška Ministerstva kultury č. 275/2000 Sb., kterou se provádí zákon č. 122/2000 Sb., o ochraně sbírek muzejní povahy a o změně některých dalších zákonů.

Zákon č. 71/1994 Sb., o prodeji a vývozu předmětů kulturní hodnoty, ve znění pozdějších předpisů.

Zákon č. 20/1987 Sb., o státní památkové péči, ve znění pozdějších předpisů.

Zákon č. 214/2002 Sb., o vývozu některých kulturních statků z celního území Evropských společenství, ve znění pozdějších předpisů. (od 1. 5. 2004)

Zákon č. 101/2001 Sb., o navrácení nezákonně vyvezených kulturních statků.

Mezinárodní smlouvy:

Vyhláška Ministerstva zahraničních věcí č. 94/1958 Sb., o Úmluvě na ochranu kulturních statků za ozbrojeného konfliktu a Protokolu k němu, Sbírka zákonů republiky Československé, roč. 1958, částka 40, vydána dne , s. 271.

Vyhláška Ministerstva zahraničních věcí č. 15/1980 Sb., o Úmluvě o opatřeních k zákazu a zamezení nedovoleného dovozu, vývozu a převodu vlastnictví kulturních statků, Sbírka zákonů Československé socialistické republiky, roč. 1980, částka 3, vydána dne 15. února 1980, s. 42-46.

Sdělení federálního ministerstva zahraničních věcí č. 290/1990 Sb., o sjednání Evropské kulturní úmluvy. Sbírka zákonů České a Slovenské Federativní republiky, roč. 1990, částka 46, vydána dne 13. července 1990, s. 1053-1054.

Sdělení federálního ministerstva zahraničních věcí č. 159/1991 Sb., o sjednání Úmluvy o ochraně světového kulturního a přírodního dědictví. Sbírka zákonů České a Slovenské Federativní republiky, roč. 1991, částka 32, rozeslána 6. května 1991, s. 681-688.

Sdělení Ministerstva zahraničních věcí č. 99/2000 Sb. m. s., o přijetí Úmluvy o ochraně archeologického dědictví Evropy (revidované). Sbírka mezinárodních smluv České republiky, roč. 2000, částka 42, rozeslána dne 25. září 2000, s. 1719-1735.

Další právní předpisy:

Zákon č. 114/1992 Sb., o ochraně přírody a krajiny.

Zákon č. 121/2000 Sb., o právu autorském, o právech souvisejících s právem autorským a o změně některých zákonů (autorský zákon).

Zákon č. 119/2002 Sb., o střelných zbraních a střelivu.

Zákon České národní rady č. 97/1974 Sb., o achivnictví (ve znění zákonů č. 343/1992 Sb., č. 27/2000 Sb., 107/2002 Sb. a č. 320/2002 Sb.).

Zákon č. 257/2001 Sb., o knihovnách a podmínkách provozování veřejných knihovnických a informačních služeb (knihovní zákon).

Zákon č. 539/1992 Sb., o puncovnictví a zkoušení drahých kovů (puncovní zákon).

Pojem práva, jeho postavení ve společenském systému a vztah k ostatním normativním systémům (morálka, náboženství, politika atd.)

|

PRÁVO	|	MORÁLKA

|

rodinné vztahy, základy práva a svobody, …

Morálka – usměrňuje širší oblast společenských vztahů než právo

Morálka i právo v souladu – výborné (člověka více „nutí“ právo).

Právo může být v rozporu s morálkou: zákon o interrupcích…

Právo je minimum morálky.

-- Kant

// řidič, který přejede na křižovatce matku s dítětem, kteří přecházeli na zelenou → potrestá ho právo → větší dopad má však morální postih

Právo

právo je „živoucí organismus“ - neustále se mění, reaguje na vývoj lidské společnosti (pokulhává za vývojem lidské společnosti)

usměrňuje některé oblasti, které morálka neusměrňuje (technické záležitosti, normy upravující postavení státních orgánů, … )

Objektivní právo

je normativní systém (systém právních norem); má svůj vznik, vývoj, fungování, strukturu

jeho nejvýznačnější rysy jsou:

1. má zvláštní formu – formu pramene práva

2. obecná závaznost – norma se vztahuje na neurčitý počet případů

3. možnost uplatnění státního donucení

Jak funguje právo?

působí preventivně (dobrovolně dodržované)

státní donucení (stát určitými prostředky nutí dodržovat právo – sankcionování)

důležitá je zpětná vazba, tzv. regulace chybami → když zákonodárce zjistí, že jsou mezery v právu, je nutno je odstranit (novelizace) → zpětná vazba (získávání informací, jak působila právní norma)

Novelizace: 1. přímá, 2. nepřímá (novelizace určitého zákona má dopad na jiné zákony)

Definice práva

Ius est ars boni et aequi	(právo je uměním dobrého a spravedlivého)

Summum ius – summa iniuria	(vrchol práva – vrchol bezpráví)	-- Cicero

// zda právo nepůsobí jinému bezpráví

// v chytráckém výkladu práva nebude loupit 30 dní → loupil v noci

V 19. století se začalo právo rozdělovat na objektivní a subjektivní

Subjektivní právo

soubor možností chovat se jak mi norma dovoluje, tj. chovat se dovoleným nezakázaným způsobem

být subjektem práva (nositelem práva)

chovat se dovoleným nezakázaným způsobem

možnost vyžadovat odpovídající chování od druhých

možnost donucení či státně mocenský zásah

Prameny práva a jejich klasifikace (prameny práva v České republice)

Prameny práva

právní obyčeje

– nejstarší, významné hlavně ve středověku, u nás do konce 19. století, na Slovensku do roku 1950

soudní a správní precedenty

normativní právní akty

normativní smlouvy

V ČR: 3.) a 4.), tzn. normativní právní akty a normativní smlouvy

ad 1 - Právní obyčeje

dlouhodobé faktické uskutečňování určitého chování na konkrétním území

určitost (konkrétnost), následuje sankce (státní donucení)

např. když se zjistilo, že matka zabila dítě → sankce

bez legislativního procesu, není výsledkem činnosti státního orgánu

někdy bývá označován jako tzv. nepsané právo

ad 2 - Soudní a správní precedenty

výsledkem činnosti soudu či správního orgánu = tzv. soudcovské právo

např. v Anglii: když nadřízený soud rozhodne, musí soud nižší instance rozhodnout podobně

u nás mohou 2 různé soudy rozhodnout různě (nálezy Ústavního soudu – negativní normotvůrce)

ad 3 - Normativní právní akty

zákon (moc zákonodárná, moc výkonná, moc soudní)

ad 4 - Normativní smlouvy

zakládají určitá práva a povinnosti

nejvíce dominuje v mezinárodním právu

u nás na základě Ústavního zákona č. 395/2002, kterým se mění Ústava ČR (tzv. Euronovela) →

mezinárodní (=normativní) smlouva má aplikační přednost před zákonem (platí od 1.6.2002)

sem patří i kolektivní smlouvy

Velké právní systémy (kontinentální, anglosaský, islámský)

Právo – reguluje vztahy ve společnosti

Kontinentální (evropský) systém práva = systém psaného práva

hodně převzalo (recepce) z římského práva, původ z Francie, základ – zákon

francouzské právo

rakouské právo – 1811 – základní právo

německé právo – BGB

švýcarské právo

skandinávské právo

Anglosaský (angloamerický) systém práva = soudcovské právo

pramenem práva:

precedenty

obyčejné prameny (lokální a centrální)

právní literatura

USA

federální právo

právo platící v jednotlivých státech

Islámské právo

tradiční náboženské právo

šíítské (heterodoxní)

sunnitské (ortodoxní)

základ islámského práva (4 zdroje božího zákona):

Korán – jen omezený počet

sunna – o skutcích připisovaných Mohamedovi

quijás [kijás] – analogie

idžma´ – souhlasný názor autorit (koncenzus o určitých pravidlech)	//konsensus = shoda

právo rodinné, dědické, trestní, právo darování (vychází z Koránu, proto odolává reformám)

ostatní oblasti upravuje angloamerický systém práva nebo kontinentální systém práva

právo je dané Bohem → platí absolutní neměnnost práva (šari´a, šar´ = bezpečná cesta)

Systém tradičního a náboženského práva

kmenové právo v Africe – domorodé právo

Právní řád v České republice a jeho struktura

Ústavní pořádek ČR:

[Ústava České republiky]

[Listina základních práv a svobod] (čl. 3 Ú)

[Ústavní zákony] – vydává je Senát pokud je rozpuštěna Poslanecká sněmovna

[Mezinárodní smlouvy] (čl. 10 Ú)

[Zákony] – podepisuje předseda PS, prezident, předseda Senátu

[Zákonodárná opatření]

[Nařízení vlády] (čl. 78 Ú)

[Vyhlášky ministerstev a jiných správních úřadů] (čl. 79 Ú)

podpis: předseda vlády, člen

[Právní předpisy samosprávy]

dle čl. 104/3 Ú jsou dvojí:

OBECNĚ ZÁVAZNÉ VYHLÁŠKY

v samosprávní působnosti – vydává zastupitelstvo obce nebo kraje

v přenesené působnosti (státní správy) – např. zdravotní péče

NAŘÍZENÍ – vydává rada (kraje nebo města)

Kompetence ministerstev a jejich působnost

se řídí zákonem č. 2/1969, o zřízení ministerstev a jiných ústředních orgánů státní správy ČR:

ministerstvo (v čele je člen vlády) X jiné správní úřady, např. Úřad pro ochranu hospodářské soutěže, Národní bezpečnostní úřad (úřady kontrolující činnost ministerstev)

PRÁVNÍ SYSTÉM ČR

právo soukromé X veřejné

(původ v římském právu)

zájmová teorie

kritériem rozlišení, které právo je soukromé či veřejné, vychází ze zájmu

např. občanské právo – hájí práva občanů (= soukromé = zájmy jednotlivců)

subordinace

podřízenost, ve veřejném právu stát stojí nad občanem, ten je podřízen státu (např. trestní právo)

Co kam spadá:

Soukromé právo	Veřejné právo

- občanské	- ústavní

- rodinné	- trestní

- pracovní	- finanční

- obchodní	- mezinárodní právo veřejné

- mezinárodní právo soukromé	- správní právo (spadá sem i správa kultury, památkové	úřady, památková péče)

Průběh legislativního procesu

// interpretace – dotazy kladené na ministry, které musí být zodpovězeny do 30 dnů

proces tvorby právních předpisů, na začátku je zákonodárná iniciativa – tu může mít: poslanec, skupina poslanců, senát, vláda, zastupitelstvo kraje

legislativní pravidla vlády – upravují proces, jak má vláda podávat návrhy zákonů:

ZÁMĚR – například Ministerstva kultury (probíhá vnitřní a vnější připomínkové řízení → vnější jde ostatním ministerstvům)

VĚCNÉ PARAGRAFOVÉ ZNĚNÍ – vláda jej pak předkládá poslanecké sněmovně

NÁVRH – zde i důvodová zpráva:

obecná část – zhodnocení současné právní úpravy

speciální část

předseda PS to doručí organizačnímu výboru, 3 čtení

1. čtení: navrhovatel – ministr rezortu, který předkládá návrh, zpravodaj

2. čtení: zde se mohou dávat pozměňovací návrhy (může se vrátit do 1. čtení)

schválení

3. čtení: opravy gramatických, technických a legislativních chyb → Senát

SENÁT

schválí i v tom znění, nebo vysloví souhlas, nezabírá se návrhem, může vrátit zpět s pozměňovacími návrhy → PS ho může přehlasovat nadpoloviční většinou (101 hlasů) → pak se tedy předloží PREZIDENTOVI → má suspenzívní právo veta, 15tidenní lhůta a může vrátit zákon zpět PS, ale PS ho může znovu přehlasovat nadpoloviční většinou 101 hlasů (pokud ne, zákon neprošel)

// nabytí platnosti (publikace) = vyhlášení ve sbírce zákonů (u mezinárodních smluv ne, podpis PPS, prezident, publikován ve sbírce mezinárodních smluv)

// účinnost = na konci zákona je uvedeno, kdy se stává účinným

mezi publikací a účinností – je někdy lhůta 15 dnů (i více) → aby se subjekty seznámily s novou právní úpravou

(Pzn.) mimořádná situace – ohrožení lidského práva aj. – povodně → vyhlášen stav legislativní nouze (hrozily hospodářské škody aj.)

Pojem a struktura právní normy

Prvky právní normy

subjekt (fyzická či právnická osoba, stát)

objekt

obsah

Struktura právní normy

hypotéza (předpoklad; určuje podmínky, na jejichž existenci je dispozice)

dispozice (pravidlo chování)

sankce (nepříznivé důsledky, při nedodržení dispozice)

Druhy právních norem

PN s hypotézou a sankcí = podmíněné PN perfektní

(ideální chování kdy se nikdo nedopustí žádného přestupku) (?)

PN bez hypotézy a se sankcí = nepodmíněné PN perfektní

PN s hypotézou a bez sankce = podmíněné PN imperfektní / tzv. leges imperfectae

PN bez hypotézy a bez sankce = podmíněné PN imperfektní

Specifické právní normy:

kolizní

blanketové

odkazující

teleologické (finální)

dispozitivní X kogentní

demonstrativní X taxativní

dispozitivní

typické pro soukromé právo

formulace: není-li dohodnuto jinak

je možné se odchýlit od normy

kogentní

typické pro veřejné právo

nelze se od normy odchýlit (jiné pravidlo chování nelze)

demonstrativní

příkladný výčet sankcí

formulace: zejména, například

taxativní

úplný výčet sankcí

odkazující

odkazují na jiný konkrétní právní předpis

blanketové

odkazují všeobecně na jiný právní předpis

kolizní

řeší podle které normy, práva a řádu bude co řešeno (norma cizí X norma naše) → je zde mezinárodní prvek

telologické (finální)

vyjadřují účel, cíl, kterého má být dosaženo

zpravidla neobsahují popis chování jak cíle dosáhnout, mohou být sankcionovány

Druhy právních norem

Podle právní síly:

a) absolutní

b) relativní

ad a) absolutní

primární = zákonné

sekundární = podzákonné

ad b) relativní

1. originální = původní (Ústava ČR, Listina základních práv a svobod, zákony)

2. odvozené = (vydané na základě zákona, k jejímu provedení – nařízení vlády, vyhlášky ministerstev)

Dělení PN dle původu vzniku

sobě normo tvůrce – stanoví obecné chování vůči všem subjektům

právní norma – je to objektivní právo = obecně závazné pravidlo chování, vyjádřené ve zvláštní ustanovené a uznané formě a jehož vykonávání je vynuceno státní mocí

Působnost právních norem (osobní, věcná, místní a časová – promlčení, prekluze)

osobní

věcná

místní (prostorová)

časová

ad 1) osobní

na které osoby se daná norma vztahuje

obecná – na všechny subjekty

zvláštní

speciální – např. týká se jen soudců

některé osoby jsou vyjmuty – poslanecká imunita – konzulové a jiné diplomatické osoby, poslanci, prezident – může být trestán jen za velezradu (téměř absolutní imunita)

ad 2) věcná

okruh právních vztahů, na které se PN vztahuje

ad 3) místní (prostorová)

území, na které se vztahuje (území obce, ČR aj. – celostátní X lokální)

ad 4) časová

zákon nepůsobí zpětně, vždy do budoucna od určité doby

vymezuje dobu, na kterou právní norma platí

(Pzn.) zpětná působnost = retroaktivita

pravá (vyloučená úplně)

nepravá (např. K smlouva trvá i podle nové právní úpravy a řídí se podle ní)

i v trestním právu – soudí se podle právní úpravy, která platila v době spáchání trestného činu, ale pokud bude nová, výhodnější pro pachatele, tak se užije ta nová, sankce ale musí být podle toho, kdy se o ní rozhodlo

// prezident – úplně vyloučen během soudního řízení (může být stíhán jen za velezradu … )

// poslance nelze stíhat bez souhlasu komory/senátu (i senátoři a ústavní soudci)

// poslance lze zadržet jen při páchání trestného činu či bezprostředně po něm

(Pzn.) manželství uzavřené v cizině se musí u nás legalizovat (ne u manželství uzavřeném na konzulátu … )

ČAS = objektivní právní skutečnost

a) pevně stanovený (např. datum)

b) lhůta (plynoucí čas) → vymezený počátkem a koncem

počátek lhůty – následující den po události

[OBR.]

// týden : od úterý do úterý

// měsíc : 20.4. - 20.5.

// půl měsíce : 15. den, pokud 20.5. bude neděle → končí následující den

hmotně právní lhůta – poslední den, kdy musí být doručen subjektu

procesně právní lhůta – razítko pošty (doručení poštovní přepravě)

když ta lhůta uplyne:

PREKLUZE – když v určité lhůtě neuplatním právo → to propadne

Následky prekluze

právo zaniká, příslušný orgán k tomu přihlíží z úřednické povinnosti = ex offo

šlo by o plnění bez právního důvodu, většinou je v zákonu uvedeno, že uplatňující právo zaniká |prekluze

PROMLČENÍ – právo uplynulé lhůty nezaniká, ale pouze se oslabuje zákon

když dotyčný plní dobrovolně (nevědomě) – nejedná se o bezdůvodné obohacení, už to nikdo nevrátí

některá práva se nepromlčují – např. vlastnické právo, na vkladních knížkách

Interpretace práva (členění dle subjektu, způsobu interpretace atd.)

DE LEGE LATA = současná právní úprava

DE LEGE FERENDA = to co by se mělo zlepšit

Interpretace práva

při interpretaci práva zjišťujeme význam a smysl právní normy

zjišťuje se její obsah, cíle, postižení zákona

// legus = úmysl zákonodárce

// interpretace = výklad

Několik druhů interpretace, dělíme:

dle subjektu (ten kdo vydává právo)

dle metody a způsobu výkladu

dle rozsahu výkladu k dané právní normě

ad A)

VÝKLAD PODLE SUBJEKTU

autentický výklad – podává ten kdo právní normu vydal, dříve např. Předsednictvo ČSFR

[není závazný]

legální výklad – obecně závazný výklad, dříve např. Předsednictvo ČSFR

(právní normou zmocněná interpretace PN, v současnosti u nás není nikdo zmocněn)

[není závazný]

oficiální výklad – služebně závazný výklad, např. metodický pokyn

[závazný ve vztahu nadřízenosti a podřízenosti] -- (subjekt nadřízený vydává závazný pokyn pro subjekt podřízený)

výklad orgánů aplikujících právo – např. soud

výsledkem je soudní nařízení, rozsudek či usnesení soudu

[rozhodnutí je závazné pouze mezi stranami = inter partes]

zvláštní výklad soudní – judikatura

k tomu je zmocněn Nejvyšší soud (na základě zákona č. 6/2002)

vydává stanoviska, ale není to precedent (není to právně závazné)

→ soudy dávají váhu Nejvyššímu soudu

[není závazný]

vědecký ~ doktrinální výklad

je obsažen v publikacích, komentářích zákona

[není závazný]

// Nejvyšší soud (Burešova ul., Praha)

// Ústavní soud (Rooseveltova ul, Brno)

ad B)

DLE METODY VÝKLADU

gramatický (jazykový) výklad

na základě gramatických a morfologických pravidel

pojmy z obecného spisovného jazyka

systematický výklad

zkoumá vztah, postavení PN k jiným PN

historický výklad

nejvíce sporný

ve vztahu k okolnostem a událostem v době, kdy byl vydán

slouží pouze jako pomocný pramen

logický výklad

nejvíce užívaný

vychází z teorie právní logiky a interpretuje se pomocí argumentů

(důkaz opaku; a, b, c-neexistuje)

ad C)

DLE ROZSAHU VÝKLADU K DANÉ PRÁVNÍ NORMĚ

doslovný výklad

používá se v případě, kdy je PN jednoznačná

(3-8 let úmyslně usmrtí dítě – v případě že dokážeme úmysl → jednoznačně na 3 roky až 8 let)

vágní pojmy

použití:

a) rozšiřujícího výkladu (extenzívní výklad)

b) zužujícího výkladu (restriktivní výklad)

např.: věk blízký věku mladistvého, větší než malé množství

Znát zákony neznamená zapamatovat si jejich slova, ale pochopit jejich smysl a význam.

-- Celsus

// Znát zákony neznamená učit se jejich slova, ale pochopit je: význam, působení.

// Znát zákony neznamená znát jejich slova, ale pochopit jejich výklad a působení.

Právní vztahy a jejich prvky (pojem subjekt, objekt a obsah)

Právní vztah

= společenský vztah v němž účastníci navzájem vystupují jako nositelé subjektivních práv a povinností

3 prvky právního vztahu

SUBJEKT

(nezbytný prvek právního vztahu)

fyzická či právnická osoba, zvláštní typ subjektu je stát

fyzická osoba (FO) – subjektem právního vztahu je ten kdo má způsobilost být subjektem právního vztahu (právní subjektivitu)

má způsobilost k právním úkonům, má způsobilost k protiprávním způsobům (deliktní způsobilost)

právnická osoba (PO) – sdružení fyzických či právnických osob, účelové sdružení majetku, jednotky územní samosprávy či jiné subjekty, o kterých to stanoví zákon; zvláštní PO je stát

má způsobilost k právním úkonům, nemá deliktní způsobilost

více viz otázka č. 11

OBSAH PRÁVNÍHO VZTAHU

vzájemné práva a povinnosti

OBJEKT

objekt – předmět právního vztahu

primární předmět právního vztahu – lidské chování

sekundární předmět právního vztahu – věci, práva, nehmotný statek

Lidské chování

(druhy právních povinností)

aktivní

dare … něco darovat

facere … vykonat

pasívní

omnitere (npn facere) … zdržet se nějakého chování vůči nějakému subjektu

pati … strpět chování nějakého subjektu

Věci

movité

nemovité – pozemek či stavba spojená se zemí pevným základem

zuživatelné – např. krajíc chleba

nezuživatelné – neztrácí svou formu, např. klíč

zastupitelné – např. peníze

nezastupitelné – např. umělecké dílo

reálně dělitelné

reálně nedělitelné

součást věci – nemůže být odděleno, aby věc neztratila hodnotu a nedošlo k znehodnocení věci

příslušenství věci – příslušenství stromu jsou plody

Nehmotné statky

patenty

duševní vlastnictví

Fyzické a právnické osoby jako subjekty právních vztahů

A) fyzická osoba (FO) – subjektem právního vztahu je ten kdo má způsobilost být subjektem právního vztahu (právní subjektivitu)

Právní subjektivita ~ fyzické osoby

způsobilost být subjektem právního vztahu

začíná narozením a končí smrtí

nesmí být omezena, odejmuta, vzdát se jí

Smrt: 1. ohledání mrtvoly, 2. prohlášení za mrtvého

// institut prohlášení za mrtvého – pokud nelze zjistit smrt předepsaným způsobem, po roce prohlášen za mrtvého

// nasciturus ~ počaté dítě, otec umřel před narozením dítěte

Způsobilost k právním úkonům

vlastními úkony

nabývá zletilostí → dosažením 18 let věku (uzavřením manželství se posouvá zletilost)

může být zbavení či omezení způsobilosti k právním úkonům:

při duševní chorobě, která není přechodná → zbavení právní způsobilosti

při nadměrném užívaní alkoholu, drog, jedy – zejména u nezletilých: právní úkony podle duševního a psychického vývoje a stavu dle věku → omezení, ustanovení opatrovníka, poručníka

u omezení stanoven rozsah od - do

podnět dává zařízení kde je léčen či obecní úřad

Deliktní způsobilost

způsobilost k protiprávním úkonům

způsobilost nést právní následky vyplývající z povinnosti dodržovat normy

B) právnická osoba (PO) – sdružení fyzických či právnických osob, účelové sdružení majetku, jednotky územní samosprávy či jiné subjekty, o kterých to stanoví zákon; zvláštní PO je stát

Právní subjektivita ~ právnické osoby

vzniká dnem zápisu PO do nějakého rejstříku (např. obchodní rejstřík, rejstřík církevních právnických osob), zaniká dnem výmazu

Způsobilost k právním úkonům

za právnickou osobu jedná statutární orgán, zástupce (jednatel) nebo osoba k tomu určená

způsobilosti nabývá dnem zápisu do rejstříku

Dělení:

veřejnoprávní – stát

soukromoprávní – s.r.o., komanditní společnost aj.

Nemá deliktní způsobilost

způsobilost k protiprávním úkonům – omezená

Právní skutečnosti (subjektivní, objektivní)

Právní skutečnosti

= podmínky, na které PN váže vznik subjektivního práva a povinností

Dělíme

subjektivní právní skutečnosti

objektivní právní skutečnosti

ad 1.

SUBJEKTIVNÍ PRÁVNÍ SKUTEČNOSTI

spočívá na lidském chování (např. právní úkon)

a) právní úkon = právní jednání

jednostranné – např. výpověď, závěť

mnohostranné – smlouva

b) protiprávní jednání

ad 2.

OBJEKTIVNÍ PRÁVNÍ SKUTEČNOSTI

vznikají nezávisle na vůli subjektu – např. smrt člověka, nejklasičtější je čas

ČAS = objektivní právní skutečnost

a) pevně stanovený (např. datum)

b) lhůta (plynoucí čas) → vymezený počátkem a koncem

počátek lhůty – následující den po události	[OBR.]

// týden : od úterý do úterý

// měsíc : 20.4. - 20.5.

// půl měsíce : 15. den, pokud 20.5. bude neděle → končí následující den

hmotně právní lhůta – poslední den, kdy musí být doručen subjektu

procesně právní lhůta – razítko pošty (doručení poštovní přepravě)

když ta lhůta uplyne:

PREKLUZE – když v určité lhůtě neuplatním právo → to propadne

Následky prekluze

právo zaniká, příslušný orgán k tomu přihlíží z úřednické povinnosti = ex offo

šlo by o plnění bez právního důvodu, většinou je v zákonu uvedeno, že uplatňující právo zaniká |prekluze

PROMLČENÍ – právo uplynulé lhůty nezaniká, ale pouze se oslabuje zákon

když dotyčný plní dobrovolně (nevědomě) – nejedná se o bezdůvodné obohacení, už to nikdo nevrátí

některá práva se nepromlčují – např. vlastnické právo, na vkladních knížkách

Právní úkony (náležitosti, druhy, vadné právní úkony a jejich následky)

Náležitosti právního úkonu

A. NÁLEŽITOSTI SUBJEKTU

způsobilost k právům a povinnostem

způsobilost k právním úkonům (zletilost manžel. aj.)

B. NÁLEŽITOSTI VŮLE

skutečná – chybí, když je vynucena násilím (např. vůle uzavřít kupní smlouvu)

svobodná – podobné jako skutečná; chybí, když je:

fyzické násilí (např. pistole u hlavy)

bezpráv. výhrůžka

tíseň – donutí učinit právní úkon za velmi nevýhodných podmínek – prodej pozemku státu

vážnost – např. uzavření manželství pro ukázku, v žertu, při výuce, hře

vůle prostá omylu – osoba nevěděla (např. záměna předmětu → myslel, že koupil A, a koupil B)

NÁLEŽITOSTI PROJEVU VŮLE

srozumitelnost (např. jazyková)

určitost (obsahová stránka – přenechání věci: darování, prodej)

forma:

zákonná X smluvní

písemná X ústní

NÁLEZITOSTI VŮLE A PROJEVU = zde je nutná shoda

kdy není shoda:

vědomá – jednostranná či dvoustranná

// např. simulace – např. uzavírání kupních smluv, ale napsaná je darovací smlouva → aby měli nižší daň, peníze si dají bokem

nevědomá – různé omyly

E. NÁLEŽITOSTI PŘEDMĚTU

možný

dovolený – např. nesmí být v rozporu se zákonem

Následky vadných právních úkonů

(pokud některé náležitosti chybí)

NEPLATNOST

absolutní – PÚ existuje, ale je od počátku neplatný

nastává ze zákona = ex lege, soud přihlíží z úřední povinnosti = ex offo, půs. od počátku = ex tung (?)

relativní – PÚ je platný, až do doby, kdy se účastník neplatnosti dovolá

(většinou všude absolutní neplatnost)

mohu od daného PÚ odstoupit (tíseň)

Vypracované okruhy zkušebních otázek z předmětu

"právní normy v muzejnictví"

Zvláštní část

právní předpisy z oblasti muzejnictví

Centrální evidence sbírek (zápis předmětů, vyřazování předmětů ze sbírkové evidence atd.)

Práva a povinnosti vlastníků sbírek muzejní povahy zapsaných v CES

Muzejní sbírky a jejich evidence

Inventarizace sbírek

Zapůjčení sbírkových předmětů

Předměty kulturní hodnoty a jejich vývoz a prodej

Kulturní památky a národní kulturní památky (vymezení pojmu, prohlášení, vývoz atd.)

Vývoz kulturních statků do ciziny (druhy kulturních statků a jednotlivé typy vývozních povolení)

Vývoz kulturních statků z celního prostoru ES

Proces navrácení nezákonně vyvezených kulturních statků

Mezinárodní smlouvy v oblasti kulturního dědictví

Vypracované okruhy zkušebních otázek z předmětu "právní normy v muzejnictví"

muzeologie

muzeologie

Michal Makovec

2004-08-09T17:23:57